"Донбас Арена" – один з кращих стадіонів Європи, вже майже два роки приймає найбільш масштабну допомогу для мирних жителів Донбасу. Її доставляють гуманітарні рейси Ріната Ахметова. За час бойових дій для багатьох донеччан стадіон став другим домом. Робота волонтерів не припинялася ані на день, навіть під обстрілом на "Донбас Арені" продовжували формувати набори виживання. Чим живе стадіон сьогодні? І у що вірять футболісти і вболівальники легендарного "Шахтаря"?
Юрій Дудинський з футбольним клубом "Шахтар" майже півстоліття. Його стрімка спортивна кар'єра почалася в часи "відлиги". У шістдесят восьмому Юрій Костянтинович стає кращим нападаючим юнацької команди гірників, пізніше дванадцять років грає в основному складі правим півзахисником. На фотографіях у музеї клубу – перемоги, матчі і навіть тренування.
Музей свято зберігає історію легендарного клубу. На стінах символічна – "хіба можна забути рев трибун", в залі – зліпки ступень ніг ветеранів команди, серед яких – і Юрія Костянтиновича.
Урочистого відкриття "Донбас Арени" Дудинський не забуде ніколи. Але найяскравішим залишиться в пам'яті завоювання кубка УЄФА. Те, про що мріяли стільки років, нарешті сталося. Якби був такий же стадіон півстоліття тому, які б матчі були зіграні й скільки перемог принесли б ще тоді, в далекі шістдесяті?, – про це думає ветеран футболу.
Так далеко від своїх уболівальників, як сьогодні, команда "Шахтаря" не була ще ніколи. З початком бойових дій клуб змушений був покинути рідний дім і улюблений стадіон.
По тунелю, який веде на "Донбас Арену", нога футболіста не ступала майже два роки. Тут все не просто замовкло – завмерло в очікуванні господарів того самого поля, на якому за п'ять років зіграно більше ста матчів, більшість з яких – переможні. Дух знаменитого "Шахтаря" тут відчувається всюди. На стінах – фото знакових перемог, відомих футболістів минулого і сьогодення, того самого справжнього, яке ніби застигло у часі.
Якщо вимірювати відстань у кілометрах, може здатися, що рідний дім – стадіон – сьогодні дуже далеко. Але кожен, хто був на "Донбас Арені" хоч один раз – знає: ніяка відстань не дозволить забути теплоти цих стін. Це спільний дім для гравців і вболівальників, розділених війною і тисячами кілометрів. "Донбас Арена" з моменту заснування – це не просто футбольний майданчик, місце грандіозних свят, але й центр надання наймасштабнішої допомоги людям – у воєнний час.
Війна зруйнувала життя людей. Куди тікати від обстрілу? У кого просити допомоги?
У серпні 2014 р. спортивна перлина Донбасу стає Ареною милосердя. Президент клубу Рінат Ахметов приймає рішення створити Гуманітарний штаб. Сумнівів не виникає ні в кого – допомога потрібна, і її будуть надавати до тих пір, поки її будуть потребувати люди.
"Навіть у мирний час ми здійснювали дуже багато акцій. Не замислювалися ні на хвилину. Переговорили з президентом і через 15 хвилин після того, як отримали певні ЦУ, вже зібрали директорів і думали про те, яким чином нам налагодити роботу в Донецьку з приводу Гуманітарного штабу", – говорить Сергій Палкін, генеральний директор Футбольного клубу "Шахтар".
Щодня на протязі майже двох років сотні волонтерів живим конвеєром формують набори виживання допомоги Ріната Ахметова. Серед волонтерів і ветеран "Шахтаря" Юрій Дудинський.
"Я і сам отримував цю допомогу, я бачив, як люди приходять, як вони раді тому, що у них є це. Те, що вони отримували, вони могли жити, у них було що їсти", – каже Юрій Дудинський, ветеран ФК "Шахтар".
Сотні волонтерів працюють на "Донбас Арені" щодня. Гуманітарний рейс привозить продукти на логістичний центр стадіону безперервно. За півтора року сюди доставили десятки тисяч тонн продуктів, завдяки чому сотні тисяч людей врятувалися від голоду.
На пунктах видачі постійно черги. Допомога Ріната Ахметова – порятунок для мирних жителів Донбасу.
"Кожен з нас дивиться на благо одержувачів і проектує себе на їхнє місце. Тому більшість біженців розуміє. Ми тут живемо, ми перебуваємо в тих же умовах, як і наші земляки, тому ми їх розуміємо, як людям важко", – каже Андрій Санін, керівник логістичного центру на "Донбас Арені".
Стадіон "Донбас Арена", футбольний клуб "Шахтар" і Гуманітарний штаб Ріната Ахметова – це єдиний потужний механізм. Команда ні на день не забуває про свій рідний дім, про своїх уболівальників. Капітан команди Даріо Срна як ніхто знає, що таке війна. Його батьківщина – Хорватія – була під обстрілом чотири роки. Що таке – жити в підвалі – Даріо пізнав ще дитиною.
"Життя людини дорого коштує. Все можна купити, все можна зробити, але життя людини повернути назад – ніколи. Тому що мир – найголовніше в житті", – сказав Даріо Срна, капітан команди "Шахтар".
"Мені було 10-11 років, я був у підвалі. Пам'ятаю той день, коли все закінчилося, коли всі хорвати святкували мир у своїх будинках і в своїх містах", – згадує він.
Всі перемоги поза домашнього майданчика гірники присвячують донеччанам. Події на Донбасі тільки посилили любов до команди. Це татуювання у вигляді емблеми "Шахтаря" – як символ відданості команді – Даріо Срна зробив нещодавно.
"Шахтар назавжди буде в моєму серці і Донецьк, Донбас, президент футбольного клубу – дуже багато мені дали, моїй родині, тому татуювання – тільки показник – наскільки я люблю цей клуб і поважаю, і я багато разів повторював, що хочу завершити свою футбольну кар'єру в "Шахтарі", – говорить Даріо Срна, капітан команди "Шахтар".
І "Донбас Арена" чекає. Зберігаючи кожну деталь, яка сьогодні – вже спогад, як ось цей абонемент на відвідування матчів, термін якого сплив ще в квітні 2014-го. Вистояти стадіону, дочекатися миру і вдихнути нове життя в ці трибуни – завдання не з легких, але ж щодня тут збираються сотні людей, які щиро вірять у це. Серед них і Юрій Дудинський. Він чекає повернення "Шахтаря" додому і цю подачу на засніженому полі присвячує саме йому.
"Я думаю, що вони всі мріють повернутися на стадіон, на цей прекрасний стадіон і почути своїх уболівальників. Це буде чудово", – говорить він.
Цю та інші новини ви можете подивитися у випуску інформаційної програми "События недели" на каналі "Україна".